1. Як випливає з наявної інформації, незважаючи на перебування працівника на лікарняному, йому своєчасно було надано персональне повідомлення про заплановане скорочення та подальше звільнення, тобто порядок повідомлення, передбачений ч. 1 ст. 49-2 КЗпП, був дотриманий. Слід зазначити, що закон не забороняє надання працівникові повідомлення про скорочення чисельності і подальше звільнення у період його перебування на лікарняному.
Крім того, закон не встановлює підстав подовження двомісячного терміну попередження про скорочення (у тому числі й у зв'язку з перебуванням працівника на лікарняному у момент надання попередження). Отже, у разі дотримання підприємством встановленого порядку вивільнення працівників, у тому числі надання персонального повідомлення, підстави для перенесення дати запланованого звільнення на термін перебування працівника на лікарняному відсутні. Таким чином, намір працівника продовжувати працювати на підприємстві по закінченню двомісячного строку попередження не є законним. У той же час, ч. 3 ст. 40 КЗпП заборонено звільняти працівника у зв'язку зі скороченням у період його перебування у відпустці. Таким чином, підприємство має право звільнити працівника у заплановану дату тільки у випадку, якщо по закінченню двомісячного терміну попередження працівник вийде з відпустки. У разі, якщо на дату закінчення строку попередження, працівник перебуватиме у відпустці, то датою звільнення стане перший робочий день працівника після закінчення відпустки.
2. Керівництво навчального закладу розглядає можливість скорочення штату, але офіційно не повідомляє працівників про заплановані зміни. У той же час неофіційно працівникам надано пропозиції про переведення на інше місце роботи в інший навчальний заклад. Зазначена пропозиція не прийнята у зв'язку з тим, що запропоноване місце не є адекватним нинішньому (зокрема, за рівнем кваліфікації). Також працівникам неофіційно пропонують написати заяви про звільнення за власним бажанням.
Реструктуризація та скорочення належать до організаційних питань діяльності університету, які вирішуються останнім на власний розсуд керівництва. Зрозуміло, реструктуризація університету може зумовити скорочення штату. У разі прийняття такого рішення університет повинен дотримуватись порядку вивільнення працівників, встановленого законодавством. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 49-2 КЗпП, працівники повинні бути персонально повідомленні про скорочення штату та подальше звільнення не пізніше, ніж за два місяці до запровадження змін.
Одночасно з повідомленням, відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП, керівництво університету має запропонувати працівникам іншу роботу у цьому ж навчальному закладі (у разі наявності вакантних місць). При цьому, у першу чергу повинні бути надані пропозиції щодо вакансії, яка відповідає нинішній посаді за функціональними обов'язками та рівнем кваліфікації. Керівництво університету не дотрималося встановленого порядку, тому працівника не може бути звільнено у зв'язку зі скороченням штату.
Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 32 КЗпП, переведення на роботу у інший навчальний заклад можливе тільки у разі згоди співробітника. Оскільки працівник таку згоду не надав, підприємство не зможе звільнити його з роботи в університеті у зв'язку з переведенням.
У разі звільнення працівника у зв'язку зі скороченням штату без надання своєчасного персонального повідомлення, а також у разі переведення на інше місце роботи у інший навчальний заклад, працівник має право оскаржити дії керівництва університету до суду.
Крім того, незаконним є і змушування до звільнення. У разі, якщо керівництво університету змусить працівника написати заяву про звільнення за власним бажанням та ухвалить це рішення, працівник має право оскаржити такі дії керівництва університету у суді.
3. Зазначене питання не є юридичним, і, очевидно, має бути поставлене фахівцю з кадрових питань. Однак хотілося б нагадати, що відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» працівники, які вивільнюються у зв'язку з кризою, мають право на професійну перепідготовку та підвищення кваліфікації. У будь-якому разі, всі кадрові питання, включаючи вивільнення працівників, повинні вирішуватись виключно у відповідності до чинного законодавства.